25.000 Romanian
Alo.
Bun. I-ai numărat ? Bine.
Adineauri am vorbit cu el. E totul în regulă.
Unde e Peter ?
L-ai omorât, nu ?
Tu l-ai omorât. Și mă vei omorî și pe mine.
Ce pot spune, mă tentează.
Mary, vreau să știi...
... că ultimele 24 de ore au fost foarte plăcute.
Inclusiv mica noastră petrecere.
Marvin, ești la locul stabilit ?
Bine.
Așteaptă un minut, și fă-o.
Ai zis fă-o !
Vrei s-o dai în bară acum ? Am ajuns până aici.
Ți-amintești ce am vorbit ?
Mi-amintesc. Îți promit că nu spun. Nu voi spune nimănui.
Știi ceva ?
E pe terenul de joacă din spatele meu.
Unde ? Unde ?
La revedere, Mary.
Peter.
Peter! Peter! Vino aici.
Douăzeci și trei de ore și 20 de minute, Joey.
Ai făcut o treabă bună, Marvin.
Chiar trebuie s-o mai facem ?
Mă întreb dacă-mi va lipsi reunirea familiilor.
Ai luat tot ?
Vino aici. Nu pleca.
O fac pentru amândoi. Și pentru Abby.
Crește așa repede... Nu vreau să pierzi ceva important.
Știu. Suntem aproape de final. E ultima dată.
- Când mă iei și pe mine ? - Păi...
... am închiriat o cabană la Whistler pentru week-end.
Da !
- Chiar ai închiriat ? - Da.
Bine.
- Abby, te simți bine ? - Da, mă uitam la crabi.
Tati, nu-ți mai face atâtea griji.
Da, tati, nu-ți mai face griji. Ne vom descurca.
- Să ai grijă de mami, bine ? - Bine.
- Duci din aripi după decolare ? - Să fii atentă.
Duci din aripi ? Dai din aripi, nu duci din aripi.
A făcut-o. A dat din aripi.
- Vreau s-o fac eu. - Da ?
Bine. Separă toate reclamele.
- Primim mereu scrisori. - Numai reclame.
- Doar reclame. - Toate sunt reclame ?
- Toate. - Pune-le aici.
- Vrei înghețată ? - Da.
- Mă duc întâi la baie. - Bine.
Abby, să-mi aduci și hainele din coș de acolo.
Karen, ești acasă ? Joan la telefon.
Presupun că nu ești acolo. Sunt liberă deseară.
Billy doarme la prieteni. Să mă suni.
Abby, aștept hainele alea.
Am luat-o.
Ce faci ?
Sunt mai liniștiți când au ceva de acasă.
- Primul telefon peste 30. - Ca întotdeauna. Du-te.
Te simți bine ? Ai nevoie de ajutor ?
- Sondat, nu insultat. - V-am putea scoate creionul.
Asta v-ar mări puterea minții, dar v-ar putea omorî.
Să-mi măriți puterea de a ucide ?
Abby, nu mă mai ajuți cu rufele alea ?
- Amice, unde ai fost ? - Am fost să-mi...
- De ce l-ai dat așa tare ? - ... măresc IQ-ul cu 50.
- Serios ? - Abby !
... drăguț costum.
Dnă Jennings, calmați-vă. Abby nu e aici, dar e în siguranță.
Eu sunt Joe. Vă voi ajuta pe parcursul acestei povești.
Abby, unde ești ?
- Bună seara. - Bună seara.
- Dr Jennings. - Da, dle doctor.
Mulți oaspeți au spus cât de nerăbdători sunt să vă audieze.
Mă bucur s-aud asta.
Unde e fetița mea ?
- Nu vreți să mă împușcați. - Gura ! Unde este ?
Abby e cu vărul meu. El are un telefon mobil.
Dacă nu îl sun la fiecare 30 de minute, o va omorî.
- Arătați mai bine în realitate. - Stai jos !
Dnă Jennings,
Abby nu va păți nimic, cât timp eu nu pățesc nimic. Bine ?
Vă puteți baza pe Marvin. El face exact ce i se spune,
atâta vreme cât eu sunt cel care-i spune ce să facă.
Ce vrei ?
Sunteți inteligentă. Vă prindeți repede.
Este o răpire pentru răscumpărare.
Nu e o simplă răpire. E răpirea perfectă.
Știu asta pentru că am mai făcut-o de patru ori și n-am fost prins.
- Du-mă la ea, nenorocitule ! - Știu la ce vă gândiți.
Ce s-a întâmplat cu acei copii ? Toți acei copii
se uită acum la Barney, înoată în piscină, călăresc poneii
sau orice fac copiii bogați. Pentru că le-am oferit părinților puterea
de a-i ține în viață.
Și au făcut-o. Au urmat regulile.
M-au lăsat să-l sun pe Marvin, ca el să aibă grijă de ei.
- Acum, Karen... - Dumnezeule !
Sper că îmi dai voie să-ți spun Karen.
Poți păstra pistolul, dacă vrei,
dacă te simți mai bine. Dar să-ți spun ceva de el.
Omoară doi oameni cu un singur glonț.
Pe mine...
... și pe Abby.
Îmi dai voie ?
Bine. Mulțumesc.
Aveți o casă foarte frumoasă.
Mulțumesc.
Avem onoarea să avem printre noi un tânăr medic pe care l-am cunoscut
pe vremea când era student și studia
proprietățile sedative ale berii Guinness,
dacă-mi amintesc bine.
De atunci l-am văzut înaintând de la rezident la cercetător
și la cea mai înaltă poziție,
cea de deținător al unui brevet de inovație.
Doamnelor și domnilor, copilul minune, dr William Jennings.
De ce nu vrei să-ți dau acum banii ?
În primul rând, banca e închisă.
În al doilea rând, ar trezi suspiciuni.
Spre deosebire de mine, majoritatea răpitorilor sunt idioți.
Toți sunt săltați în momentul când își ridică răscumpărarea.
Încearcă tot felul de tertipuri complicate,
dar niciodată ridicarea răscumpărării nu e ferită de FBl.
Ar trebui să vezi statisticile.
Nici o răpire nu e reușită. Știi de ce ?
Din cauza ridicării răscumpărării. De aceea eu nu o fac.
Nu ți se pare superb ?
- De ce Abby nu poate fi aici ? - Pentru că asta e o mașinărie.
Mașinăria asta are drept combustibil frica.
Frica ta pentru viața lui Abby.
E singurul lucru care te-a împiedicat să apeși adineauri pe trăgaci.
Nu-i așa ?
Medicii nu au putut utiliza relaxanți paralizanți
fără a se teme de efecte adverse letale sau pierderi costisitoare.
Acel timp a trecut.
Eu injectez pacienților Restorase,
elaborat de mine și de firma de medicamente Brown Adams,
și testat în studiile mele clinice de la spitalul Astoria Memorial.
Acest tip de atropină contracarează efectele succinilcolinei,
refăcând conductivitatea nervilor și funcția musculară.
Nu ai nici un fel de sentimente pentru copiii cărora le faci rău ?
Un copil poate suporta orice pentru 24 de ore.
Eu am suportat ani de zile lucruri mai rele.
Ce tot spui, 24 de ore ?
Tot spectacolul durează fix 24 de ore.
O zi de muncă, pentru o zi de plată. 250 de mii.
Dumnezeule ! Ascultă-mă.
Dacă aștepți până mâine, Abby ar putea muri.
Mă asculți ?
Avem un orar strict. Bagă-ți asta în cap:
nu există abateri, excepții sau surprize.
E astmatică, cu astm sever.
Poate avea oricând o criză.
Frumoasă încercare.
Deschide dulapul pe care stai.
Deschide-l !
- Rahat ! - Orice îi poate declanșa o criză.
Alergeni, fum, stres.
- Sper că vărul tău nu fumează. - Am luat totul în calcul.
- Absolut totul. - Fumează ?
Gura !
Unde ești ?
Aproape am ajuns. Ai sunat mai devreme. Ce s-a întâmplat ?
Uită-te la fetiță.
Dă-mi telefonul. Dă-mi telefonul !
- Avem o problemă, Marvin. - Vrei să mă ocup de ea ?
- Încă nu. - Au trecut 30 de secunde.
- Mai bine închizi. - Uite ce vreau să faci.
Uită-te la copil, pune-i mâna pe piept. Respiră ?
Stai așa.
- E cam superficială. - Uite ce trebuie să faci.
O duci în casă și închizi ferestrele.
Să n-o lași să fugă prin casă. Bine ?
Dacă are vreo criză, dă-i cafea tare.
Cafeina îi dilată căile respiratorii.
- Joe ? Asta vrei să fac ? - Da.
Sună-mă dacă sunt probleme.
Ai fi recunoscătoare
dacă ți-am ajutat fetița, nu ?
- Da. - Poftim ?
Da.
Cum ți-ai arăta recunoștința ?
Mai întâi du-mă la ea
și pe urmă îți voi arăta.
Oare cum știe asta orice femeie ? Cum să fie o curvă ?
"Scoate întâi banii."
Asta vă învață pe voi la Gospodărie când noi facem Atelier ?
Nimeni nu te învață cum îți aperi copilul. Ai ști dacă ai avea.
Marvin, eu sunt.
- Aproape am ajuns. Doarme încă. - Bine. Te mai sun eu.
N-au ajuns încă.
Aș vrea să văd dormitorul.
Haide.
- Dle dr Jennings. Bună. - Vă pot ajuta ?
Nu pot deschide ușa. Pot folosi telefonul dv să sun la recepție ?
- Sunt telefoane în lift. - Da, așa este.
- Ce sentiment grozav, nu ? - Ce anume ?
Să stai acolo sus și toată lumea să-și dorească să fie în locul tău.
Un tânăr cu o idee genială și un viitor strălucit.
M-am excitat, privindu-te.
Sunt măgulit.
Sunt, de asemenea, și căsătorit.
Atunci putem face ceva ce nu contează.
Pentru că voi face eu, nu tu.
Îmi pare rău, dragă, dar nu ține.
Găsești tu pe cineva. La naiba, găsești și 50 ! Doar că...
Nu pe mine.
Noapte bună.
Cincizeci nu-mi convine, pentru că Abby n-are 50 de tați.
- Ce ai spus ? - Fiica ta a fost răpită.
Dacă vrei să trăiască, îmi dai voie să intru în cameră.
Chem poliția !
Nu o face ! Dacă suni la poliție, acasă
e ca și cum i-ai înfige lui Abby un glonț în cap.
Trebuie să sun la fiecare cinci minute. Dacă n-o fac, ea moare.
- Ce să fac s-o capăt înapoi ? - Bun venit în noua ta lume.
- Partenerul meu o are pe soția ta... - Soția mea ?
- ... iar fetița e în altă parte. - Unde ?
Când te calmezi, voi telefona.
Apoi telefonul va suna la fiecare 30 de minute.
Dacă lucrurile nu merg cum trebuie, poți să-ți alegi deja sicriul.
- Unde e fetița mea ? - Nu știu.
Într-un loc unde poliția
nu poate ajunge în cele 30 minute dintre apeluri.
- Nu e de-ajuns. - Stai jos.
Ai trecut peste partea în care o primim pe Abby înapoi.
Mâine dimineață, soția ta va transfera 250.000 de dolari la banca de aici.
Tu vei încasa banii.
După ce mi-i dai, soția și fetița ta sunt eliberate.
Și cum va explica asta ?
Îi va spune brokerului vostru că ai găsit o pictură,
pe care trebuie s-o adaugi la colecția ta idioată.
Ne-am gândit la tot, dle doctor. Totul e foarte simplu.
Dacă respecți regulile, o ai pe Abby înapoi. E foarte simplu.
Îți imaginezi că cred asta, după ce te-am văzut la față ?
E a cincea răpire. Toți părinții ne-au văzut.
Nici unul nu a raportat la poliție. Știi de ce ?
Dacă te duci la poliție, ne vor căuta și vom afla.
Și partenerul meu se va întoarce, și-ți va omorî copilul.
- Bună. - Marvin, e totul în regulă ?
Marvin !
- Da. Doarme. - Te sun peste juma' de oră.
Mami ?
Mami nu e aici. Eu sunt Marvin. Mi-a spus să am grijă de tine.
- Ea unde este ? - În seara asta rămâi aici.
Ea unde este ?
- S-a dus la o petrecere. - O vreau pe mama.
Uite, e în regulă. Este...
E-n regulă. Ne vom descurca în seara asta.
O să treacă fără să-ți dai seama.
- O vreau pe mama. - Poți să spui "Marvin" ?
- Mami ! - Termină !
Nu-mi plac fetițele care plâng.
Dacă ești cuminte și îmi promiți să nu fugi,
poți să te joci cu ea.
- Unde ești ? - L-am reținut în cameră.
- De ce a durat atât ? - Am avut probleme.
- Ce probleme ? - E un tip dificil.
Nu e ca ceilalți.
Nu pricepe cum stă treaba.
Bine. Bine.
- Dă-mi-l. Îl pun eu la punct. - Bine.
- Pentru dv, dle dr Jennings. - Alo ?
- Dr Will Jennings ? - Aici dr Jennings. Cine e ?
- Puteți să-mi spuneți Joe. - Soția mea e acolo ?
Da. Este chiar lângă mine.
Ar trebui să-i vezi fața. A început să înțeleagă.
Ai vrea să vorbești cu ea ?
Bine, dar fii succint și dulce.
Asta e partea mea favorită, când cuplurile fericite iau legătura.
- Will. - Te simți bine ?
- Au luat-o pe Abby. - Voi rezolva eu.
Te simți bine ? Unde ești ?
Ai un dormitor superb, doctore. Priveliștea e nemaipomenită,
și pe afară, și pe dinăuntru.
Tocmai privesc o poză de-a lui Abby. Dar nu seamănă deloc cu tine.
Seamănă leit cu soția ta. Asta nu te pune pe gânduri ?
Suntem într-o situație dificilă. Vreau să-mi spui ce vrei.
Voi rezolva imediat. Orice vrei.
Ți-ai intrat în pielea de doctor,
care vorbește cu oamenii de parcă ar fi niște idioți,
și pe urmă faci ce te trăsnește pe tine capul.
Să-ți spun ceva... Eu nu sunt pacientul tău !
Știu că te-am enervat, dar vreau să mă asculți.
- Fiica mea are astm. - Nu-mi spui o noutate.
Dacă rămâne trei minute fără aer, creierul lui Abby începe să moară.
Abby are nevoie de Karen sau de medicamente.
Asta îți va aduce în mână controlul situației.
În mână ?
Eu sunt doctorul în seara asta.
Eu sunt cel care hotărăște dacă fiica ta moare sau nu.
Nu mă provoca să-ți dovedesc. Dă-mi-o înapoi pe partenera mea.
Cum de n-ai știut de astm ? Cum ți-a scăpat asta ?
- Nu-mi place. - De parcă-mi pasă mie ce-ți place.
Stai cu ochii pe el, bine ?
La revedere.
Cine e tipul ăla ?
E soțul meu.
Mă întreb dacă știe să te aprecieze.
Ia cheile mașinii.
E timpul să mergem.
Așează-te aici.
Ține asta pe tine cât ieșim afară.
E stricat radiatorul.
Când ne vom întoarce,
o să ne uităm la televizor, pentru că ai fost cuminte.
Ce s-a întâmplat ?
E praf peste tot.
- Poftim ? - Nu pot...
- Praf. - Praf ? Uite, gata.
Nu mai e. S-a dus.
Aer. Pieptul. Nu pot respira.
- Spray-ul meu. - Ce ?
Medicamentul. Mama nu m-ar fi lăsat...
Cafea. A spus că te-ar ajuta o cafea. Cafea.
Mami.
Rezistă, drăguțo.
E timpul să-ți pui asta la ochi.
Haide. Leagă-te la ochi.
E aproape ora 21:00.
Rezistă, Katie.
Ajută-mă, Marvin.
Poftim. Uite.
Ajută-mă... Mami.
- Vorbește-mi. Îmi place vocea ta. - Despre ce vrei să-ți vorbesc ?
Ce-ar fi să-mi povestești cum l-ai cunoscut pe dr Will ?
Nu vrei să vorbești despre asta ? E un subiect neplăcut ?
Să vedem dacă ghicesc.
Erai asistentă medicală, l-ai ținut în facultate,
și apoi ai demisionat când ai făcut copilul.
De unde știi ?
Mă pricep la oameni.
Am ajuns ?
Marvin va fi aici imediat.
Să nu te emoționezi. Să nu intri în panică.
Îi dai copilului medicamentul și apoi plecăm.
- Am înțeles. - Vezi să nu uiți.
Tot timpul voi ține un pistol ațintit asupra ta.
Abby va face urât când vei pleca. Va trebui să te ții tare.
Ca în prima zi de școală. Ți-amintești, nu ?
Dacă o iei razna și încerci să fugi, am să te împușc.
N-o voi împușca pe ea.
Te voi împușca pe tine, cu pistolul tăticului ei.
Și va avea coșmaruri pentru tot restul vieții.
- Ia-ți lucrurile. - Mami ? Mami!
- Abby ? - Mami !
Dumnezeule !
Te simți bine ?
Mama e aici.
- Să te văd. - Am avut o criză.
Ai avut ?
Uite, iubito.
- Nu aveam medicamente. - Ți le-am adus eu.
- Unde ai fost ? - Uite.
Unu, doi, trei.
Încă o dată. Așa.
O să te simți bine. Așa, iubito. Bine.
Ia să te văd. Bine.
- Totul e-n regulă ? - Era să moară, Joey.
- M-a speriat. - Are medicamentele. Acum e bine.
- E la fel ca Katie. - Nu, nu este.
Este doar o altă fetiță.
E fetița unui doctor și dacă-i dai pastilele, e în regulă. Ai înțeles ?
Făcea la fel.
Nu e același lucru, Marvin.
Ia niște apă.
- Ți-a făcut vreun rău ? - Nu.
- Nu ți-a făcut rău ? - Nu. Vreau acasă.
Știu, iubito. Știu că vrei acasă.
Mai rezistă puțin, bine ? Și pe urmă vin să te iau.
- Bine. - Îmbracă-te gros.
- E bun cu tine, Abby ? - Da.
- Unde te-a ținut ? - Într-o cabană.
- O cabană ? - Da.
- E departe de aici ? - Nu așa departe.
- Nu ? Are vreo armă ? - Nu.
Nu are armă ?
Ascultă-mă. Să faci ce spune. Dar doar dacă se poartă frumos.
La baie să te duci singură. Să nu-l lași să vină cu tine.
Am avut o mică neplăcere, dar lucrurile au revenit la normal.
La fel ca în celelalte patru cazuri. Ai înțeles ?
- Nu. Nu e la fel. Medicamentele... - Nu e nici o diferență.
Am repetat de 100.000 de ori. Revenim la planul inițial.
Te sun la fiecare jumătate de oră.
Punct. Te simți bine ?
Iar mă lași singură ?
- N-am încotro. Până dimineață. - Bine, să mergem. Marvin ?
Te implor. Lasă-mă să stau cu ea până dimineață. Te rog.
Vezi ce frumos vorbesc cu tine ? E bine să audă asta.
Nu vrei să schimb tonul, nu ?
- Bine. - Haide.
- Iubito, totul va fi bine. - Nu ! Mami ! Mami !
Te iubesc, draga mea ! Medicamentele ! Medicamentele !
- Mami ! - Te iubesc, draga mea !
Doamne, nu ! Nu face asta ! E fetița mea !
Iisuse !
La naiba ! La naiba !
Rahat !
Vrei s-o dai în bară ?
Crezi că trăiești într-o lume unde fetițele nu pot muri ?
La naiba !
Pune-ți asta la ochi.
Ești o cucoană tupeistă.
Trebuie să recunosc.
Toată lumea are dreptul să facă o singură greșeală.
Tu ai făcut-o pe a ta.
- Iubito, dă-mi-l pe doctor. - Ce faceți ?
I-am dus copilului medicamentele. Dă-mi-l pe doctor.
Unde sunteți ?
Ne întoarcem. Mi-l dai naibii o dată pe doctor ?
Pentru tine.
- Alo ? - Will. Ce mai faci ?
Am niște vești pentru tine. Vorbește cu domnița ta.
- Will ? - Iubito, ești bine ?
- Ce se întâmplă ? - Am văzut-o pe Abby. A avut o criză.
- Se simte bine ? - Deocamdată, da.
I-am lăsat medicamentele, dar e la kilometri de un spital.
Liniștește-te, studentule. Copilul s-a supărat puțin, atâta tot.
Mami a rezolvat. Au fost ceva lacrimi, țipete. Totul e-n regulă.
Distracție plăcută, bine ?
Ai nevoie de o batistă, iubițel ?
Idiotule !
Cum îndrăznești ?
- Ce ai pățit ? - Îmi place sexul dur.
- Voi nu vă distrați ? - Asta nu e de la distracție.
- Asta-i bătaie. Și nu doar o dată. - Serios ? Așa crezi ?
Nu vrei să mă conduci la azilul femeilor abuzate ?
Pune asta pe tine.
Bine, tati.
- Vreau să te întreb ceva. - Du-te dracului !
Ești hotărâtă să mergi până la capăt cu răpirea asta ?
Am impresia că Joe se distrează făcând asta, dar tu, nu.
Ce te face să crezi că l-aș trăda ?
Lasă lucrurile să meargă să-și urmeze cursul ca și alte dăți.
Asta nu e ca alte dăți. Abby e bolnavă și ție ți-a scăpat asta.
Ce vei face dacă va muri ?
Te-ai gândit la asta ? Eu nu mă gândesc decât la asta.
Vrei să-i spun lui Joe că pistolul e la tine ?
Cine e Katie ?
Katie ?
Așa mi-ai spus când eram în criză.
Era o fetiță ca și tine.
Acum e în rai.
Eu am o pisică în rai.
Erai tăticul ei ?
Ea era familia mea
și prietena mea.
A murit acum doi ani.
Știi, atunci când mori, nu mai înaintezi în vârstă.
Va avea întotdeauna 6 ani.
Poate o cunoaște pe pisica ta.
Asta ar fi o coincidență.
- Da. - Bună, iubito.
- Aproape am ajuns. E în regulă ? - Nu, nu este.
- A luat-o razna. - Ce a făcut ?
M-a lovit.
Dă-mi-l la telefon.
Îmi pare rău. M-am pierdut. Nu se va mai repeta.
Cu ce ai lovit-o ?
Cu telefonul. Nu foarte tare.
Ascultă la mine.
Ce faci ?
Iisuse, Karen !
La naiba ! Mi s-a murdărit telefonul de sânge.
Ne-am înțeles ? Ai înțeles cum merge treaba ?
- Nu-i face rău soției mele. - Nici tu, dobitocule.
Am făcut o faptă bună pe ziua de azi.
Nu știu cum te simți tu, dar eu mor de foame.
Am o idee. Ce-ar fi să stai jos
și vom pregăti cina. Ce se aude ?
Puțin preludiu nu strică.
Ia să vedem ce-avem aici.
Nici un mesaj ?
Ăsta e avantajul anesteziștilor.
Nu au de-a face cu pacienți plictisitori.
Majoritatea medicilor primesc acasă milioane de telefoane.
Will a rezolvat toate problemele, nu ?
El vine acasă. Are tot timpul să se relaxeze,
pentru o cină romantică cu frumoasa sa soție.
Îmi pare foarte rău...
Îmi pare rău că a trebuit să fac asta.
Am o idee.
Ai niște farduri pe aici ?
Am să te aranjez.
Așa...
Ești ca și nouă.
- Karen ? - A aproape miezul nopții.
- Cine dracului e ? - Vecina mea.
Karen ?
Bine. Deschide-i ușa și joacă teatru. Ai înțeles ?
- Să nu faci vreo prostie. - Depinde de tine.
- Bună. - Bună.
Joan, e târziu. Trebuia să mă suni.
Am văzut lumina aprinsă. Mă duceam să-l iau pe Billy.
Când se ceartă cu prietenii, știi cum e.
Dacă tot am ieșit, am zis să iau discul pentru licitație. Bună, Will.
Scuze. Credeam că ești Will.
- Nu, Joan, el e... - Sunt Joe. Un amic de-al lui Will.
- Încântată, Joe. - Încântat.
Unde e Will ?
La conferință. Unde altundeva ?
Mă duc să-ți aduc discul.
Poate trebuia să-i spună lui Joe. Să nu vină degeaba.
Karen și cu mine ne descurcăm și fără Will.
Unde l-ai cunoscut pe Will ?
Suntem colegi la Northside General.
Vroia să zică Astoria Memorial.
Will a plecat de la Northside de mai mult de un an.
- Da, acolo l-am cunoscut. - Da.
Joan...
... Joe e prietenul meu, nu al lui Will.
Așa că...
... ți-aș fi recunoscătoare...
... dacă asta ar rămâne între noi.
Desigur. Nici nu mă gândesc...
- Sigur că da. - Mulțumesc.
- Să deschid sticla de vin. - Dumnezeule !
Doamne, Karen !
Te-ai gândit bine ?
- Abby nu e aici, nu ? - E sus. Doarme.
- Te rog să nu spui nimănui, bine ? - Desigur.
Nu știam că aveți probleme. Te simți bine ?
- Da, sunt bine. - Arăți cam obosită.
Nu, sunt bine. Nu putem vorbi acum.
Ne pregăteam de cină. Vorbim altă dată. Uite discul.
Sunt alături de tine.
Pa, Will.
- Adică, pa, Joe. - Pa.
- Mi-a făcut plăcere. - Și mie.
- Noapte bună. - E cam agresiv. Îmi place.
Se uită încă pe geam.
Acum o să creadă.
Dacă te împotrivești, va intra la idei.
Haide...
... dă tot ce poți.
Ești tare.
Dar se poate și mai bine.
Puteam să jur că e acolo.
Da.
Deci ai un copil.
- Ce tot spui acolo ? - Cicatricea de la cezariană.
Nu, mi-au scos un ovar.
Nu arată așa. Sunt doctor. Știu la ce văd.
Cum poți face asta, când ai și tu un copil ?
Pentru Dumnezeu, pune punct poveștii ăsteia.
Iubito !
A fost delicios, dacă-mi pot permite.
Ar trebui să mănânci. Ai nevoie de putere.
Doamne, ce put !
Să vedem ce țoale aș putea împrumuta de la marele Will.
Asta e cămașa lui cea sexy ?
Asta e cămașa "Sâmbătă dimineața, să trecem la treabă."
"Fă-mă să mă simt iar ca la 21 de ani" ?
Ia să ghicesc.
După ce-o puneți
te îmbraci tu cu ea. Nu-i așa ?
Cum îmi stă cu ea ?
Cum îți alegi victimele ?
Trebuie să fie bogați.
Trebuie să aibă copii de o anumită vârstă.
Și mamele trebuie să fie frumoase.
Și trebuie să fie doctori, nu ?
De unde luați numele ?
De unde ai luat numele ? De unde știi de Northside General ?
Ai lucrat acolo ? Așa l-ai cunoscut pe Will ?
Unde te duci ?
Ce faci ?
Vino aici.
Privește.
De aceea nu vom avea dificultăți
să ne jucăm de-a mama și de-a tata.
Vino aici.
Soția ta știe că asta face parte din planul tău ?
Nu am secrete față de soția mea.
Lasă-mă pe mine.
La baie.
Ești timidă ?
Cum poate fi timidă o femeie care arată ca tine ?
- Te simți bine ? - Da, o clipă.
Bine.
- Nu ești obosită ? - Pastilele mă țin trează.
Mi-e cam foame.
Da, și mie.
Ia să vedem. Avem supă în cuptorul cu microunde.
Și avem floricele.
- Ne-ar trebui pentru film. - Bine.
Baie.
M-ai speriat.
Ești o femeie frumoasă.
Ce vrei să faci ?
Ce-ar fi să-mi spui ce faci cu Will
și vom face exact opusul.
Te deranjează dacă nu vorbim despre el ?
Fără supărare, dar după cum arată,
m-ar mira dacă ar ști ce să facă cu tine.
Și crezi că tu știi ?
Să-ți spun cum facem.
Am să te las pe tine să apreciezi.
Nu ești ca celelalte mame.
Închide ochii.
Îmi place să privesc.
Nu te mișca. Nici un centimetru.
Ce e ăla ?
Un bisturiu, Joe.
Te lasă așa repede fără "dotare", de nici n-ai să simți.
Iisuse Hristoase !
Acum ridică receptorul și sună-l pe Marvin.
Nu ai tupeu.
Te voi castra fără să mă gândesc la mai mult
decât că iau gâtul unui pui.
- Fă-o ! - Bine.
Ușurel...
- Formează numărul. - Ce vrei să spun ?
Spune-i lui Marvin că ai deja banii.
Spune-i s-o pună pe Abby în camionetă și să vină aici.
- Sună ? - Așteaptă.
Sună ?
Abby ? Sunt gata.
La naiba. Nu răspunde.
Abby !
Nu fugi de mine !
Abby !
Abby, nu fugi !
- Ai format greșit. - Nu, îți jur.
De ce nu răspunde ?
Abby ! Ți-am spus să nu fugi !
- De ce nu răspunde ? - De unde dracu' să știu ?
A intrat pe mesagerie. Ascultă.
... nu e disponibil. Mesaj CO4.
- Abonatul pe care l-ați apelat... - Dumnezeule !
- ... nu e disponibil. - Unde e fiica mea ?
Unde e fiica mea, neno...
M-ai tăiat.
M-ai tăiat !
Copilul tău e mort, nenorocito !
Ai ratat !
- Mami ! - Abby, unde ești ?
Nu știu. În pădure. Am fugit afară.
Mami, vino să mă iei.
Abby, ascultă-mă. Ascult-o pe mama.
Fugi cât de tare poți. Ieși la drum, oprește o mașină și sună la poliție.
- Nu-l lăsa să te prindă. - Mi-e frică.
O să te descurci. Vin să te iau. Fugi.
Deschide dracului ușa !
- Abby ! - Mami !
Deschide nenorocita de ușă !
Mami !
- Dă-mi drumul ! - Nu trebuia să fugi.
- Deschide ușa ! - Dă-mi-o pe fetița mea la telefon.
Spune-i să nu-i facă rău.
Spune-i.
Marvin.
Dacă auzi o împușcătură, omoară copilul.
Tocmai ai făcut a doua greșeală.
Am nevoie la baie.
NU E ÎN REGULĂ. TE ȘTIE DE LA NORTHSIDE. E O RĂZBUNARE PERSONALĂ.
O S-O OMOARE PE ABBY.
Înțeleg totul. Nu trebuie să-mi explicați. Eu trăiesc asta.
Uneori mă supăr.
Citește asta.
E un mesaj de la soția mea.
- Unde e Abby ? - Nu știu.
Ba știi. Ai mai făcut asta de patru ori.
Face parte din plan ca eu să nu știu.
Asta e succinilcolină. Dacă ți-o injectez, paralizezi.
O să vezi, o să auzi, o să gândești dar nu te poți mișca sau respira.
Ce dracului faci ?
Am văzut criminali transformați în copii cu asta. Dar ai de ales.
Spune-mi unde o ține Joe pe Abby sau vei simți cum e să mori.
Dacă apăs pe trăgaci, ești un om mort.
Apasă.
Nu ! Nu ! La naiba !
Nu te lupta, Cheryl.
Știu că mă auzi. Încerci să te zbați.
Le comanzi mâinilor să se miște, dar nu te ascultă.
Vrei să respiri, dar nu poți, dacă nu-ți voi da eu antidotul.
Parcă ai fi îngropată de vie, nu ?
Poate ți-e la fel de frică precum fiicei mele.
Vom face asta iar și iar, până îmi spui unde este
sau până când nu te voi mai putea ajuta să-ți revii.
Ți-amintești ce i-am spus lui Joe.
După trei minute fără aer, creierul moare.
Ai fost pe aproape, Cheryl. Nu uita cum te-ai simțit.
Rahat.
Acum spune-mi, unde e Abby ?
Unde e ?
Asta a simțit fetița mea ?
Ce ?
Asta a simțit fetița mea când ai omorât-o ?
Ce tot spui ?
Uită-te în portofelul meu.
Întoarce-l.
Dumnezeule !
- Katie Hickey. - Da, Katie Hickey.
Crezi că am omorât-o pe Katie ?
Știu că ai omorât-o. Mi-a spus chirurgul.
Ce ți-a spus ?
N-ai resuscitat-o corect. Nu ai controlat hemoragia.
Nu i-ai monitorizat tensiunea.
Katie avea o tumoră Wilms. Chirurgul s-a chinuit s-o scoată.
A tăiat o arteră importantă.
A spus că totul era în regulă și că operația a decurs bine.
A mințit. Ți-a spus că Katie a murit la terapie, ca să-și scape pielea.
Ca să nu crezi că a fost vina lui.
Iisuse ! De-aia ne-ați ales pe noi.
Joe vrea să se răzbune.
Nici un copil nu a avut de suferit.
Cheryl, trebuie să-mi spui unde e fiica mea.
E o cabană la est de aici, undeva lângă Cascades.
Bine.
E vremea pentru apel.
Te crezi mai deșteaptă
decât celelalte mame,
dar nu ești.
Pentru că ele nu mi-au făcut nici un rău.
Și copiii lor sunt încă în viață.
Vreau să te gândești la Marvin.
Stă acolo,
cu ochii pe ceas.
Așteaptă.
E timpul.
E timpul să jucăm un joc.
Dar mai întâi, trebuie să închizi ochii.
Joe,
e fiica mea.
E fetița mea.
Ceea ce trebuie să faci
este să ai gânduri bune.
Gânduri frumoase.
Mă gândesc la mami.
Da, așa e. E frumoasă.
E frumoasă și e iubește foarte mult.
Acum vreau să stai nemișcată.
- Joey ? - Cine dracului să fie ?
Ai întârziat, Joey. Nu poți să întârzii !
Știu, dar acum totul e bine.
Se va termina curând.
La fel ca celelalte dăți.
- Nu ? - Da, la fel ca celelalte dăți.
Voi urma planul tău.
Nu trebuie să-ți faci griji pentru mine.
Îți vei primi banii.
Te-ai gândit că poate nu e vorba despre bani ?
Vreau să spun...
... te-ai gândit vreo clipă la asta ?
Că un tip ca mine ar putea avea și altă motivație decât lăcomia ?
Hank ? Trezește-te. E o urgență.
Ce s-a întâmplat ?
Copilul meu e în pericol, dar mă poți ajuta. Să nu suni la poliție.
Nu înțeleg.
Fiica mea a fost răpită. Nu mă pot duce la poliție, că o omoară.
- Ai înțeles ? - Da.
Folosesc telefoane mobile în rețeaua Wirecell.
Sper că vicepreședintele Wirecell poate da de urma apelurilor.
Pot să mă duc acasă acum ?
În curând.
O să te duci acasă s-o vezi pe mami.
Trebuie să așteptăm un telefon.
Și apoi putem pleca.
Astea sunt regulile.
E ciudat că mereu o fac la fel,
cu nori, și soare, și flori.
Desenează bine mâinile, totuși.
Sunt greu de desenat, dar ea se pricepe.
E o zi proastă, nu ?
Știu.
Știu că ai copii, Joe.
Să nu-ți imaginezi că mă cunoști.
Bine, haide.
Zâmbește. Trecem la acțiune.
- Am găsit ceva pentru dv. - Da ?
- Un mobil în rețea la 30 de minute. - Unde ?
Lângă un loc Zillah din Eastern Cascades.
Putem trimite un vehicul de urmărire, care e la 45 de minute.
- Dați-i drumul. - Dar pentru asta...
... trebuie să vorbesc cu superiorii mei.
- Nu. - Trebuie chemate autoritățile.
- Nu puteți... - Ne omoară pe amândoi...
dacă Joey află că i-ai depistat convorbirile.
Nu-i spune. Spune-i adevărul despre moartea lui Katie.
N-o să mă creadă. O să zică că l-am trădat.
Trebuie să-l sun sau va chema poliția.
Trebuie să mergem la bancă.
Conduci tu.
Eu sunt.
Da, știu. Suntem pe drum.
Când ajunge acolo ?
O să ajungem.
Neața, Gray. După privire, pariez că te-a sunat Will.
250.000 de dolari pentru un tablou, bani gheață.
Trebuie transferați la banca din Seattle până la 10,
altfel tabloul intră la licitație.
Banii sunt deja în Seattle. Sună, ca să te convingi.
La naiba ! Avem însoțitori.
Ești paranoic. E elicopterul care urmărește traficul.
Oricum nu mai contează. Trage pe dreapta în parcare.
- Uite-o pe Cheryl. - Abby e cu ea ?
Ridică fereastra. Încetinește.
Nu vreau să intre în panică. Oprește acolo.
Ce mai facem azi ?
Dumnezeule ! Ce faci ?
Oprește-te !
Ai două secunde să urci în mașină !
Încuie ușa !
Ai văzut ? I-ai văzut pe idioții ăia ?
Sunt un geniu !
La revedere, băieți ! Distracție plăcută la vânătoare.
Ai șapte minute. Să nu mă faci să-l sun.
- Sunt dr Will Jennings. - Dl Hibbing vrea să vă vorbească.
Despre ce ? Mă grăbesc.
Durează un minut. E o formalitate. Urmați-mă.
Bună ziua, dr Jennings. După cum vedeți, avem banii.
- Luați loc, vă rog. - Mă grăbesc. Care-i problema ?
Dr Jennings, sunt agent FBI Bill Chalmers.
Am primit o informație că fiica dv a fost răpită.
- Vă vom ajuta s-o recuperați. - Cum ?
Șansa cea mai mare o avem la ridicarea răscumpărării.
Echipele noastre speciale sunt antrenate pentru așa ceva.
Dar pentru a-și face treaba, trebuie să știe cum decurge treaba.
Avem nevoie să purtați un microfon.
Dacă tipul află de implicarea voastră, îmi omoară fiica.
Știm ce facem. Timpul trece. Sunteți de acord ?
Bine.
De ce a durat atât ?
Bancnote vechi, neînseriate. Excelent. Bagă-i în geanta asta.
- Ai primit banii ? - Da, i-am primit.
Ai ceva să-mi spui ?
Nu. Ce dracului spui acolo ?
- Nimic. - Ne întoarcem la hotel.
- Unde e întâlnirea ? - Nu te gândi acum la asta.
Ia un avion comercial. Folosește pașaportul fals.
Ne întâlnim cu toții la destinație.
De ce ? Parcă trebuia să mergem împreună.
Au fost complicații. E mai bine așa. E mai sigur.
Nu, planul nu se schimbă ! Nu-ți încalci propriile reguli.
Așa intri în bucluc.
- Nu încalci regulile ! - Eu fac regulile, bine ?
Și pot să le încalc ! Taci din gură și fă ce ți se spune !
La naiba.
Joey, ce faci ?
Nu ai de gând să faci cuiva vreun rău, nu ?
Nu trebuie să facem asta. Nu trebuie să facem rău cuiva.
Am banii. Am scăpat.
- Facem ce trebuia să facem. - Da. Desigur.
Să facem rău cuiva ? Ce tot spui ?
Ce te face să crezi asta ?
E doar o ieșire mai sigură. Atâta tot.
O ieșire mai sigură. Am o surpriză pentru tine.
E ceva...
O oportunitate unică în viață.
O să fie grozav. Al dracului de grozav.
- Trebuie să închid acum. - Nu, Joey, nu închide !
Ne vedem mai târziu.
Ce se întâmplă ?
Nu te mai poți preface. Știi ce va face, dacă nu-l oprești.
Nu pot să trag de timp. Trebuie să te duc înapoi la hotel.
Va suna din când în când. Trebuie să te duc acolo.
Trebuie să-l convingi pe Joe că n-am omorât-o eu pe Katie.
Te ajut să scapi cu bine. Cu banii, cu conștiința și cu Joey.
Dar trebuie să-i spui adevărul despre Katie. Trebuie să-l oprești.
- Sunt Cheryl. - Încalci regulile.
Nu, ascultă-mă ! Joey încalcă regulile.
Joey îi va face rău fetiței.
S-ar putea s-o omoare. Trebuie să-l ajutăm.
- Nu ai voie să mă suni. - Marvin. Marvin !
A închis.
Toate unitățile nu scăpați ținta din ochi, dar nu vă apropiați.
Am o idee.
Du-mă în port.
Vreau cu șeful de la recepție, dl Holden. E o urgență.
Grăbește-te.
Aici Holden, cu ce vă pot ajuta ?
Aici dr Jennings de la conferință. Am vorbit ieri.
Suntem pregătiți pentru conferința de presă în salonul principal.
Nu e vorba despre asta. Nu sunt acum la hotel,
dar vreau să se creadă asta. Îmi puteți transmite apelurile ?
- Da, putem rezolva. - Grozav.
Puget Grand Hotel. Camera dlui dr William Jennings ?
- Mulțumesc. - O clipă, vă rog.
- Unde mergem ? - La Zillah.
E singurul lucru la care mă pot gândi acum.
E Joey. E pentru tine sau pentru mine ?
Primul apel. E probabil pentru mine.
Nu trebuie să audă avionul. Am să opresc motorul.
- Alo ? - Salve, studentule.
Verificam dacă ești acolo.
Stai cumințel.
Bine.
Avem altitudine suficientă dacă apelurile sunt scurte.
Abby și Marvin ar trebui să fie la câțiva kilometri în fața noastră.
Abby...
Ți-am făcut ceva.
Ăsta e pentru tine.
- Ești gata ? - Da.
Stai așa. Am sunat în camera doctorului. De ce răspunzi tu ?
Tocmai plecam de la hotel, iubitule.
- Îți bați joc de mine ? - Nu, tu îți bați joc de mine ?
- Unde ne întâlnim ? - Bine. În regulă.
Ascultă-mă, iubito.
Ai încredere în mine ? Mai ești iubita mea ?
- Mai ești fetița mea ? - Da, sunt iubita ta.
Te iubesc. Te iubesc mult.
Dă-mi-l pe doctor.
- Alo ? - Salve, Will.
Nu-ți vei mai vedea niciodată copilul.
Ridică-l ! Ridică-l !
Iisuse !
Iisuse. Slavă Domnului !
Aici dr Jennings. FBI, răspundeți.
- Nu poți vorbi cu FBI. - Agent special Summers.
Fata mea este într-o camionetă pe autostrada l-5. O vor omorî.
- Trebuie să aterizați pe autostradă. - Nu putem. Suntem în elicopter.
Unitățile de la sol sunt la 20 de minute.
Sunt prea departe ! Aterizați acum !
Strânge-ți centura de siguranță.
Acolo e un drum. Sunt acolo jos undeva.
Uită-te după camioneta lui Marvin.
Ce dracului face tipul ăsta ?
Stai puțin. E Will, nu-i așa ?
Ăla e doctorul, nu ? Răspunde-mi !
- Uite-l pe Marvin. El e sigur. - Ești sigură ?
Camioneta maronie.
La naiba !
Ce faci ?
- Ce s-a întâmplat. Nu e momentul. - Îl vezi pe tipul ăla ?
- Vezi un avion ? - Nu !
Nenorocita dracului !
Fii atent !
Ce ai de gând să faci ?
Cheryl, sări !
Sări !
Abby.
Abby, coboară. Dă-te jos ! Fugi repede !
Tati !
Nu !
Unde e fetița mea ?
- Unde e Abby ? - Nu știu.
- Cum adică ? - Adică nu știu !
FBI ! Aruncă pistolul.
Joey.
Joey !
Ia ghici, doctore ?
Nu vei muri astăzi,
pentru că vreau să petreci tot restul vieții tale nenorocite
simțindu-te cum mă simt eu !
Greșești în ce privește moartea lui Katie. Nu am omorât-o eu !
- Joey ! - Fă rost de o mașină !
Nu face asta !
La naiba.
Te rog, nu-mi face rău.
Abby !
Abby ? Abby !
Unde ești, iubito ?
Tati e bine. M-a trimis după tine.
Abby.
Abby !
- Aici erai. - Salut.
- Tati ? - Aici era fetița mea.
- Tati ! - Am luat banii, Joey.
Iubito, ți-amintești când ți-am spus că am o surpriză pentru tine ?
Da.
- Ea e surpriza. - Ce vrei să spui ?
Vom fi din nou o familie. Tu și cu mine și cu ea.
Nu, iubitule. O vom lăsa aici, cu părinții ei.
- O luăm cu noi. - Putem face alți copii !
Marvin ! Ești idioată ? Îl crezi pe el, și nu pe mine !
E la fel de nevinovată ca și Katie.
Ascultă-mă ! Vii cu mine sau nu ?
Am nevoie de tine. Tu ești mama.
Treci în mașină ! Urcă !
- Joe. Joey ! - Ce ?
- Ce e ? - Are o criză !
La naiba ! Unde este medicamentul ?
Medicamentul. În camionetă. E în camionetă !
Unde dracului te duci ?
În camionetă. E în camionetă !
- Marvin, așteaptă. Nu ! - Nu, Joey !
- Joey, nu ! - Joey !
Înapoi !
- Pune-o jos ! - Treci în mașină.
Marvin, dă-mi-o.
Medicamentul.
- E bolnavă. - Abby.
Pune-o jos, ca să-i dau medicamentul.
Abby. Nu poate respira. Trebuie să mi-o dai !
Mami.
- Karen, unde e medicamentul ? - Mami.
E în geanta mea.
- Marvin, te rog. Te rog. - Mami.
Abby ! Will ! Will !
- Abby ! Ridică-te, Abby. - Haide, iubito. Respiră.
- Nu ! Abby, respiră ! - Încă o dată, bine ?
- Ești gata ? Trage în piept. - Respiră ! Stai dreaptă.
Mai vrei ? Încă o dată. Așa.
Haide, iubito.
Tati ?
Traducerea: aurafas